Opinió
-
Comptem amb vosaltres
Vicent Partal
15.03.2012
-
Si ells poden votar pel caudillo...
Vicent Partal
14.03.2012
-
País de líders
Vicent Partal
13.03.2012
-
'Qu'ei fenit lo temps de la vergonha'
Vicent Partal
12.03.2012
-
Com ho fem?
Vicent Partal
11.03.2012
-
Independents per què?
Vicent Partal
09.03.2012
-
Això, ho paguem tots
Vicent Partal
08.03.2012
-
El PP tira pel dret
Vicent Partal
07.03.2012
-
Demane disculpes
Vicent Partal
06.03.2012
-
L'exemple islandès
Vicent Partal
06.03.2012
-
La independència és una tàctica?
Vicent Partal
05.03.2012
-
La tossuderia europea
Vicent Partal
02.03.2012
-
La sòcia Cristina
Vicent Partal
01.03.2012
Vicent Partal
16.10.2012
Quin dia, Mariano!
Mariano Rajoy devia anar-se'n a dormir ahir amb les orelles ben calentes. Tot li féu feix, i encara que ho negue en públic, segur que en privat ja no pot sinó acceptar que la qüestió catalana se li n'ha anat de les mans. La Unió Europea va fer públicament cas omís de la seua demanda de fer por al Principat, Escòcia i la Gran Bretanya van demostrar què és una democràcia, Kossovë va veure com s'obria la porta de la Unió, pense què pense Espanya, i fins i tot el Financial Times li va dir que ja estava bé i que un matrimoni que va malament no s'arregla declarant il·legal el divorci. Quin dia que devia passar el cap de govern espanyol ahir...
Evidentment, ells continuaran anant a la seua, amb les amenaces i la por, perquè no és de la veritat que es tracta, sinó de com aguanten i resisteixen, resistim, els catalans. El govern espanyol no mourà ni un pam les seues tesis en el sentit que Catalunya no té dret de votar, que la Unió ens expulsarà automàticament, que la convocatòria portarà presó o que ens morirem de set i de gana. El mal és que tanta sobreactuació cada vegada aguanta més malament el contrast amb la realitat.
No fa pas tants dies Mariano Rajoy mateix va informar tothom que havia enviat una carta a la Comissió Europea exigint, poca broma, que es pronunciés contra la independència de Catalunya. I ja tenim la resposta: en parlaran quan toque, no quan Espanya vulga. I per si Rajoy volia continuar fent l'orni, amb la màxima solemnitat i en la seu de la comissió la portaveu va explicar que Europa no dirà res fins que un estat ho demane, però presentant un cas concret i detallat. O siga que no en parlaran fins el dia que la independència siga un fet. Una enorme bufetada política al PP.
I això ho deien el mateix dia que la Gran Bretanya i Escòcia donaven un exemple al món de capacitat negociadora i de democràcia. Un exemple tan sols. Segons la llei, a la Gran Bretanya, de referèndums, solament en pot convocar el govern britànic. Que, el referèndum sobre la independència d'Escòcia, l'havia de convocar el govern escocès ningú no ho discutia. Per tant, tots dos executius van fer un pacte: la Gran Bretanya cedia a Escòcia el dret d'organitzar el referèndum i Escòcia reconeixia que, els dret, els havia estat cedit. Pulcre, net, elegant, democràtic.
Tot a l'inrevés de la cridòria, cada dia més histèrica, que arriba de Madrid i que el món comença a veure què és. Tant que el Financial Times, la bíblia de l'economia europea, es va atrevir ahir a esmenar la plana al govern espanyol, explicant el cas escocès, recomanant a Rajoy que paràs d'amagar-se darrere d'excuses legalistes i emplaçant-lo a deixar-nos votar també a nosaltres. I amb una deliciosa frase final: un matrimoni no s'arregla prohibint el dret del divorci. Ho has entès, Mariano?
PS. Ah, me'n descuidava: a més, la Unió Europea ha començat el diàleg amb Kossovë per a la primera fase, molt preliminar, de la seua integració a la Unió Europea. Evidentment, deixant de banda el famós vet espanyol sobre Kossovë. Ni cas.
Mail Obert
-
La ignorància del rei
Oriol Izquierdo
27.07.2015
-
Parla amb la teva àvia (i II)
Andreu Barnils
26.07.2015
-
Sean Scully a Santa Cecília de Montserrat
Mercè Ibarz
25.07.2015
-
L'exemple de la ILP per l'habitatge: desobeir i avançar junts
Bel Zaballa
24.07.2015
-
No és ignorància: és cinisme i mala fe
Pere Cardús
23.07.2015
-
L'escepticisme jacobí lleument esquerdat
Joan-Lluís Lluís
22.07.2015
-
Peix al cove ‘reloaded’
Marta Rojals
21.07.2015
-
A Grècia, dos assassinats
Andreu Barnils
19.07.2015
-
La llista independentista: un artefacte imbatible?
Pere Cardús
16.07.2015
-
La meva llista civil per la independència
Bel Zaballa
15.07.2015
-
#cimeraindepe, minut i resultat
Marta Rojals
14.07.2015
-
Ara és l’Hora: la candidatura del sí-sí
Oriol Izquierdo
13.07.2015
-
Amb sense president
Andreu Barnils
12.07.2015
-
Fills de l’exili, de les migracions, de l’educació
Mercè Ibarz
11.07.2015
-
Si #TV3noemrepresenta, qui ho farà?
Marta Rojals
07.07.2015
-
Lluís Llach, el Camp Nou i una fam de trenta anys
Joan-Lluís Lluís
06.07.2015
-
Joan Herrera, al divan (II)
Andreu Barnils
05.07.2015
-
Salvador Iborra, no és cosa nostra
Roger Cassany
04.07.2015
-
La llista electoral que pot passar la prova de l'ànec
Pere Cardús
02.07.2015
-
Orwell 2.0, o digues-me què cliques i et diré qui ets
Bel Zaballa
01.07.2015
-
'Indepe' amb mar de fons
Marta Rojals
30.06.2015
-
La resposta
Oriol Izquierdo
29.06.2015
-
Joan Herrera, al divan
Andreu Barnils
28.06.2015
-
40 anys de tot allò, 30 d’això
Mercè Ibarz
27.06.2015
-
El mètode per a sumar els 'sí se puede' a la independència
Pere Cardús
25.06.2015