Opinió
-
Una proposta concreta als diputats catalans
Vicent Partal
26.06.2012
-
La Mediterrània: un desastre que estem vivint
Vicent Partal
26.06.2012
-
Eurovegas: el dret a la discrepància
Vicent Partal
25.06.2012
-
Quan pensem com si fórem esclaus
Vicent Partal
22.06.2012
-
Fuster és un internauta
Vicent Partal
21.06.2012
-
No ens tenen respecte
Vicent Partal
20.06.2012
-
Europa: m’equivoque?
Vicent Partal
19.06.2012
-
Aniran de pressa, però quant duraran?
Vicent Partal
18.06.2012
-
Què hi ha en joc avui a Grècia?
Vicent Partal
17.06.2012
-
Nosaltres no som ells (Carta als amics europeus)
Vicent Partal
15.06.2012
-
Nous ne sommes pas eux (Lettre à nos amis européens)
Vicent Partal
15.06.2012
-
We are not them (Letter to our European friends)
Vicent Partal
15.06.2012
-
Això és un desastre (versió 2)
Vicent Partal
14.06.2012
Vicent Partal
21.03.2013
El pacte post-independentista
En l'acte del col·lectiu Wilson ahir es va reclamar un pacte entre Espanya i Catalunya, vist que la independència és inevitable. No són els primers de dir-ho. La veritat és que molt lentament sembla que una certa racionalització de la situació comença a prendre cos i que, més enllà de les inevitables expressions espasmòdiques, l'expressió 'pacte' es comença a sentir amb intensitat. Fins i tot en llocs gens propicis, com fou el cas ahir del Cercle d'Economia, davant l'elit empressarial catalana.
Pacte, això que s'entenga, que no és en cap cas per a impedir la independència o proposar fórmules insòlites, sinó per a acceptar-la i negociar-ne civilitzadament les conseqüències. Tal com deia l'informe americà que vam publicar abans-d'ahir, la qüestió ja no és si es pot impedir el procés o no, sinó com solucionar-lo de la millor manera. I la solució, si hi ha una majoria tan aclaparadora com la que les enquestes i els resultats electorals indiquen, no pot ser sinó acceptar la independència i negociar amb Espanya, tan civilitzadament com siga possible, el procés d'independència.
Perquè la independència marca el punt de no-retorn però després, d'una manera o d'una altra, acabarem parlant amb els espanyols i haurem de resoldre les petites o no tan petites rèmores del nostre passat. I per a fer-ho en les condicions adequades caldrà que discutim, com en un divorci qualsevol, si els trens de la Renfe es queden o tornen a Espanya, quin percentatge de deute ens queda a cadascú o fins i tot en quina lliga juga el Barça.
No és que haja canviat res de sobte ni que tinguem cap senyal visible i notable d'un canvi d'actitud espanyola. Però sí que es palpa en l'ambient un cert acomodament a la idea, ací i també a Madrid. La inevitabilitat de la independència sembla que comença a imposar-se en l'imaginari de molts ciutadans, però també en el cervell de les empreses, els partits, les grans institucions. Això que no havia passat passa ara: gent de molt pes que no és partidària de la independència ha entrat ja en la fase de dir 'd'acord, i com ho farem?', i ha començat a preguntar-se quina és la millor manera d'arribar-hi sense ferir-se més del compte. I això demana que Madrid accepte que ja no ho pot impedir i, passat el dol, entenga que a Espanya també li convé de respectar l'opinió dels catalans i negociar legalment i franca la separació.
Qui ens ho havia de dir, fa un any, que ahir parlaríem d'això, amb tot luxe de detalls, al Cercle d'Economia, sota la presidència de Josep Piqué...
[Al llibre 'A un pam de la independència' (RBA) trobareu un recull dels editorials més importants que he escrit a VilaWeb els darrers cinc anys, el relat de com hi hem arribat i una proposta d'organització del futur estat. El podeu comprar a La Botiga de VilaWeb, amb descompte per als membres de +VilaWeb. I si ho voleu no tinc cap inconvenient, ben al contrari, a dedicar-vos-el...]
Mail Obert
-
La ignorància del rei
Oriol Izquierdo
27.07.2015
-
Parla amb la teva àvia (i II)
Andreu Barnils
26.07.2015
-
Sean Scully a Santa Cecília de Montserrat
Mercè Ibarz
25.07.2015
-
L'exemple de la ILP per l'habitatge: desobeir i avançar junts
Bel Zaballa
24.07.2015
-
No és ignorància: és cinisme i mala fe
Pere Cardús
23.07.2015
-
L'escepticisme jacobí lleument esquerdat
Joan-Lluís Lluís
22.07.2015
-
Peix al cove ‘reloaded’
Marta Rojals
21.07.2015
-
A Grècia, dos assassinats
Andreu Barnils
19.07.2015
-
La llista independentista: un artefacte imbatible?
Pere Cardús
16.07.2015
-
La meva llista civil per la independència
Bel Zaballa
15.07.2015
-
#cimeraindepe, minut i resultat
Marta Rojals
14.07.2015
-
Ara és l’Hora: la candidatura del sí-sí
Oriol Izquierdo
13.07.2015
-
Amb sense president
Andreu Barnils
12.07.2015
-
Fills de l’exili, de les migracions, de l’educació
Mercè Ibarz
11.07.2015
-
Si #TV3noemrepresenta, qui ho farà?
Marta Rojals
07.07.2015
-
Lluís Llach, el Camp Nou i una fam de trenta anys
Joan-Lluís Lluís
06.07.2015
-
Joan Herrera, al divan (II)
Andreu Barnils
05.07.2015
-
Salvador Iborra, no és cosa nostra
Roger Cassany
04.07.2015
-
La llista electoral que pot passar la prova de l'ànec
Pere Cardús
02.07.2015
-
Orwell 2.0, o digues-me què cliques i et diré qui ets
Bel Zaballa
01.07.2015
-
'Indepe' amb mar de fons
Marta Rojals
30.06.2015
-
La resposta
Oriol Izquierdo
29.06.2015
-
Joan Herrera, al divan
Andreu Barnils
28.06.2015
-
40 anys de tot allò, 30 d’això
Mercè Ibarz
27.06.2015
-
El mètode per a sumar els 'sí se puede' a la independència
Pere Cardús
25.06.2015