Opinió
-
El fracàs català
Vicent Partal
29.08.2012
-
Mas se la juga, no anant a la manifestació
Vicent Partal
28.08.2012
-
Una coalició per a fer què?
Vicent Partal
27.08.2012
-
L'amenaça més còmica
Vicent Partal
25.08.2012
-
Onze de Setembre: els límits de la unitat
Vicent Partal
21.08.2012
-
Ha d'anar Mas a la manifestació de l'Onze de Setembre?
Vicent Partal
20.08.2012
-
Assange no és Pinochet i la Gran Bretanya té un gros problema
Vicent Partal
16.08.2012
-
Com si fóssem escocesos
Vicent Partal
13.08.2012
-
Una certa Barcelona comença a tenir por
Vicent Partal
11.08.2012
-
La diferència entre pacte fiscal i independència és la mateixa que entre política i història
Vicent Partal
10.08.2012
-
Un Onze de Setembre únic
Vicent Partal
09.08.2012
-
El perill alemany
Vicent Partal
08.08.2012
-
Guanyar fent trampa
Vicent Partal
07.08.2012
Vicent Partal
25.04.2013
Canvi de ritme al País Valencià
Han estat molts anys. Molts des del 25 d'abril de 1707, el d'Almansa. Però molts també des que el PP arribà al govern de la Generalitat. Tanmateix, una resistència s'acumula sobre una altra. I avui podem confiar en un País Valencià que ja apareix preparat per a un canvi de ritme imminent. La irrupció potent del debat sobre l'espoliació és molt significativa. Ofrenar noves glòries a Espanya sempre ha estat una ruïna, però això fins ara tan sols ho sabíem els uns. Ara fins i tot als altres els resultarà impossible d'amagar el cap.
El president Fabra i tot, ja ho diu. Que això és un desastre i que no podem continuar per aquest camí. La cruesa amb què l'estat espanyol espolia els valencians ja no depèn de quin partit mane a Madrid. I el valencianisme ha entès que ací hi ha una arma poderosa de construcció massiva. Ofrenar noves glòries a Espanya ara és indiscutiblement una ruïna, una ruïna que es pot constatar.
Estatísticament i tot. El País Valencià suporta una situació única a l'estat espanyol: tot i tenir una renda inferior a la mitjana estatal, paga a l'estat més que no en rep en finançament i inversions. D'una manera que tan sols sé qualificar de cruel. Alguns altres territoris, com el Principat, sofreixen la mateixa espoliació, però encara superen la mitjana estatal. És evident que els governs locals del PP han balafiat recursos d'una manera immoral i han llençat diners en un pou sense fons de polítiques errònies. L'una cosa no treu l'altra. Però fins i tot fent polítiques correctes avui no podríem funcionar amb normalitat. Perquè l'estat espanyol és una llosa literal sobre, i contra, la societat valenciana.
Articular el discurs i fer-lo entenedor no assegura cap victòria, però sense fer-ho és molt difícil de guanyar. I crec que l'esforç en aquest sentit de partits, sindicats i organitzacions cíviques és molt més que meritori. És profundament aclaridor i fa un envit, molt probablement per primera vegada en la nostra història contemporània, no pas als convençuts sinó al conjunt de la societat valenciana.
La pregunta ara no és què volem ser o de quina manera volem ser. La pregunta ja és, dramàticament, si podem ser. Si el territori que va de Vinaròs a Oriola pot sobreviure en aquestes condicions bàrbares que ens arriben encara, més de tres-cents anys després, via Almansa. D'aquell indret d'infausta memòria per on se'ns van colar els lladres, els bords i els botiflers. I la resposta a la pregunta és tan evident que anuncia gairebé inevitablement un canvi de ritme, de pensament, de propostes i d'actituds. Que també al País Valencià, com ja passa al Principat, augura la superació definitiva d'aquesta llarga i pesada transició des del franquisme.
Mail Obert
-
La ignorància del rei
Oriol Izquierdo
27.07.2015
-
Parla amb la teva àvia (i II)
Andreu Barnils
26.07.2015
-
Sean Scully a Santa Cecília de Montserrat
Mercè Ibarz
25.07.2015
-
L'exemple de la ILP per l'habitatge: desobeir i avançar junts
Bel Zaballa
24.07.2015
-
No és ignorància: és cinisme i mala fe
Pere Cardús
23.07.2015
-
L'escepticisme jacobí lleument esquerdat
Joan-Lluís Lluís
22.07.2015
-
Peix al cove ‘reloaded’
Marta Rojals
21.07.2015
-
A Grècia, dos assassinats
Andreu Barnils
19.07.2015
-
La llista independentista: un artefacte imbatible?
Pere Cardús
16.07.2015
-
La meva llista civil per la independència
Bel Zaballa
15.07.2015
-
#cimeraindepe, minut i resultat
Marta Rojals
14.07.2015
-
Ara és l’Hora: la candidatura del sí-sí
Oriol Izquierdo
13.07.2015
-
Amb sense president
Andreu Barnils
12.07.2015
-
Fills de l’exili, de les migracions, de l’educació
Mercè Ibarz
11.07.2015
-
Si #TV3noemrepresenta, qui ho farà?
Marta Rojals
07.07.2015
-
Lluís Llach, el Camp Nou i una fam de trenta anys
Joan-Lluís Lluís
06.07.2015
-
Joan Herrera, al divan (II)
Andreu Barnils
05.07.2015
-
Salvador Iborra, no és cosa nostra
Roger Cassany
04.07.2015
-
La llista electoral que pot passar la prova de l'ànec
Pere Cardús
02.07.2015
-
Orwell 2.0, o digues-me què cliques i et diré qui ets
Bel Zaballa
01.07.2015
-
'Indepe' amb mar de fons
Marta Rojals
30.06.2015
-
La resposta
Oriol Izquierdo
29.06.2015
-
Joan Herrera, al divan
Andreu Barnils
28.06.2015
-
40 anys de tot allò, 30 d’això
Mercè Ibarz
27.06.2015
-
El mètode per a sumar els 'sí se puede' a la independència
Pere Cardús
25.06.2015