Opinió
-
Quan el Principat es faça independent...
Vicent Partal
02.10.2012
-
El suïcidi del PSC
Vicent Partal
01.10.2012
-
Lara i Vidal-Quadras, de seguida nerviosos
Vicent Partal
29.09.2012
-
Un pas endavant molt ferm
Vicent Partal
28.09.2012
-
Aclarit: com Dinamarca
Vicent Partal
27.09.2012
-
Seixanta-un dia
Vicent Partal
26.09.2012
-
Que el parlament parle clar
Vicent Partal
25.09.2012
-
Porta tancada vol dir camí obert
Vicent Partal
21.09.2012
-
Un plebiscit sobre què?
Vicent Partal
20.09.2012
-
Què vol ara Juan Carlos?
Vicent Partal
19.09.2012
-
El moment Cronkite
Vicent Partal
18.09.2012
-
D'on ixes tu, Navarro?
Vicent Partal
17.09.2012
-
La 'Catalunya noruega' sí que fa por a Brussel·les
Vicent Partal
16.09.2012
Vicent Partal
16.07.2013
La pressió europea és la que fa més mal a Rajoy
Rajoy pot manipular bona part de l'opinió pública espanyola, encara. Ho va demostrar ahir un una de les compareixences de premsa més abjectes de la història. Però té un problema a la resta d'Europa. Com a mostra, l'article de The Economist d'ahir mateix, en què aquest influent setmanari britànic es demanava com podia ser que els espanyols acceptassen tanta corrupció sense fer res.
La dificultat principal la tindrà a Europa, per això. És cert que per una banda hi ha molts governs europeus contents del fet que el PP tinga una majoria parlamentària estable. Però per una altra els fets actuals són massa, diguem-ho així, espectaculars per a no ser tinguts en compte. La credibilitat de Rajoy al consell europeu és sota mínims. Molt sota mínims. Perquè, quina confiança es pot tenir en un president mentider, corrupte, manipulador i acorralat? Amb tot això que Bárcenas aboca sobre la taula del jutge, Rajoy no ha d'estar preocupat tan solament per les conseqüències polítiques, sinó també per les penals. Encobriment i obstrucció a la justícia pot arribar a significar quatre anys de presó. Poca broma.
No sé si l'oposició local, local d'allà i local d'ací, trobarà la manera adequada de fer caure Rajoy. No sé si el tombaran Pedro J. Ramírez i Luis Bárcenas a base de revelacions espectaculars i, efectivament, xantatges. Però sí que sé que els socis europeus no tindran tanta paciència amb Rajoy com sembla que tenen els ciutadans de l'estat espanyol. Perquè, malgrat la propaganda, la situació continua essent molt perillosa. A Brussel·les protesten perquè el seu govern no fa res i l'economia continua penjant d'un fil. A Itàlia ja es van desfer de Berlusconi quan allò no s'aguantava. Per què ara no?
PD. Nosaltres, a la nostra. O siga, el referèndum o la proclamació...
L'opinió dels subscriptors de VilaWeb
Els subscriptors que han respost al correu diari aporten visions, a voltes iròniques, sobre aspectes diversos de l'escàndol. En destaque uns quants:
Maria Rosa Guasch: De la roda de premsa de Rajoy, després d'haver-la vist a TV3, en voldria destacar la falta de credibilitat que té, la poca responsabilitat que manifesta fent veure que no passa res o que a ell no li fa ni fred ni calor, ni l'afecta. El fet que una pregunta, la primera, la fes un diari que no era el que abans havien decidit els periodistes és molt greu. Semblaria un tòpic si no fos real: a Anglaterra això hauria estat causa directa de dimissió del president.
Geofroy Lourdou: Abans de tot deixem-ho clar: en qualsevol país democràtic el cap de govern hauria dimitit en aquesta situació (el cas de la dimissió del ministre britànic Chris Huhne arran d'una multa de trànsit de deu anys d'antiguitat fa pensar...). En canvi, Mariano Rajoy tant sols respon a dues preguntes en una paròdia de conferència de premsa. Acabarà dimitint? Ni que sigui per sentit d'estat i responsabilitat ho hauria de fer. Espanya, amb una desocupació rècord i ara la revelació del nivell de corrupció de la classe política, ha perdut la poca credibilitat que tenia. La imatge d'Espanya va per terra. Però, vist el recorregut polític de Rajoy (el ministre del Prestige), dubto molt que plegui i ni tan sols que al capdavall es trobi abocat a fer-ho. Els seus millors aliats són la majoria absoluta del PP, la implicació dels principals homes forts del partit en les acusacions de Bárcenas i, sobretot, el mes d'agost que s'apropa i que permetrà una vegada més a Rajoy de passar els dies fins que empenyin l'any...
PS: Tampoc no crec que ens interessi pas gaire un canvi de govern ara, ans al contrari. Amb un cap de govern debilitat, des del punt de vista nacional i sobretot internacional, l'opinió pública podria entendre millor el nostre afany d'anar-nos-en d'aquest estat corcat.
Bernat Puigtobella: Em demano què passaria si els donants del PP fessin una cadena humana en solidaritat amb Rajoy... Potser seria més llarga que la que farem nosaltres per la independència...
Mariano Ferrer: Qui realment sustenta el govern són les grans fortunes, el poder econòmic dels grans accionistes i l'economia especulativa. Si aquests ho volen, el govern de Mariano Rajoy s'aguantarà.
Pep Agulló: De la pudor d'aquest 'femer recurrent' que és Espanya, com deia un periodista, només en poden sortir malvestats contra Catalunya. Històricament ha estat així. És, doncs, preocupant que Mas doni consells a Rajoy, que De Gispert digui que si la consulta es fa el 2015 no passa res i que ERC entri a valorar si ha de dimitir, etc… Quin capteniment més penós de la classe política catalana. La societat civil tiba la corda cap a la consulta, i els polítics d'aquí exercint de vassalls de la corona cercant l'escletxa per on poder-se-la estalviar, la consulta. La crisi del govern de Rajoy només pot tenir sortida amb l'exacerbació del centralisme per ofegar Catalunya. Hem d'accelerar la via sobiranista del referèndum.
Cada dia els subscriptors de VilaWeb reben un correu en què la redacció els explica en quins continguts treballa, per si volen aportar-hi cap informació, opinió o pista. Aquest correu inclou el tema de què tractarà l'editorial i, per aquest motiu, les seues opinions arriben abans no siga publicat i s'hi ajunten.
Ja sabeu que +VilaWeb és la peça clau de la subsistència de VilaWeb. Agraesc, per tant, a tots els qui en formeu part que ens permeteu de continuar eixint cada dia. Als qui encara no en sou membres us demane que ho considereu --i ací en trobareu més informació.
Mail Obert
-
La ignorància del rei
Oriol Izquierdo
27.07.2015
-
Parla amb la teva àvia (i II)
Andreu Barnils
26.07.2015
-
Sean Scully a Santa Cecília de Montserrat
Mercè Ibarz
25.07.2015
-
L'exemple de la ILP per l'habitatge: desobeir i avançar junts
Bel Zaballa
24.07.2015
-
No és ignorància: és cinisme i mala fe
Pere Cardús
23.07.2015
-
L'escepticisme jacobí lleument esquerdat
Joan-Lluís Lluís
22.07.2015
-
Peix al cove ‘reloaded’
Marta Rojals
21.07.2015
-
A Grècia, dos assassinats
Andreu Barnils
19.07.2015
-
La llista independentista: un artefacte imbatible?
Pere Cardús
16.07.2015
-
La meva llista civil per la independència
Bel Zaballa
15.07.2015
-
#cimeraindepe, minut i resultat
Marta Rojals
14.07.2015
-
Ara és l’Hora: la candidatura del sí-sí
Oriol Izquierdo
13.07.2015
-
Amb sense president
Andreu Barnils
12.07.2015
-
Fills de l’exili, de les migracions, de l’educació
Mercè Ibarz
11.07.2015
-
Si #TV3noemrepresenta, qui ho farà?
Marta Rojals
07.07.2015
-
Lluís Llach, el Camp Nou i una fam de trenta anys
Joan-Lluís Lluís
06.07.2015
-
Joan Herrera, al divan (II)
Andreu Barnils
05.07.2015
-
Salvador Iborra, no és cosa nostra
Roger Cassany
04.07.2015
-
La llista electoral que pot passar la prova de l'ànec
Pere Cardús
02.07.2015
-
Orwell 2.0, o digues-me què cliques i et diré qui ets
Bel Zaballa
01.07.2015
-
'Indepe' amb mar de fons
Marta Rojals
30.06.2015
-
La resposta
Oriol Izquierdo
29.06.2015
-
Joan Herrera, al divan
Andreu Barnils
28.06.2015
-
40 anys de tot allò, 30 d’això
Mercè Ibarz
27.06.2015
-
El mètode per a sumar els 'sí se puede' a la independència
Pere Cardús
25.06.2015