Opinió
-
Quan el Principat es faça independent...
Vicent Partal
02.10.2012
-
El suïcidi del PSC
Vicent Partal
01.10.2012
-
Lara i Vidal-Quadras, de seguida nerviosos
Vicent Partal
29.09.2012
-
Un pas endavant molt ferm
Vicent Partal
28.09.2012
-
Aclarit: com Dinamarca
Vicent Partal
27.09.2012
-
Seixanta-un dia
Vicent Partal
26.09.2012
-
Que el parlament parle clar
Vicent Partal
25.09.2012
-
Porta tancada vol dir camí obert
Vicent Partal
21.09.2012
-
Un plebiscit sobre què?
Vicent Partal
20.09.2012
-
Què vol ara Juan Carlos?
Vicent Partal
19.09.2012
-
El moment Cronkite
Vicent Partal
18.09.2012
-
D'on ixes tu, Navarro?
Vicent Partal
17.09.2012
-
La 'Catalunya noruega' sí que fa por a Brussel·les
Vicent Partal
16.09.2012
Vicent Partal
27.06.2013
Algunes coses que els socialistes catalans encara no saben
Ahir no va ser pas un bon dia per a Pere Navarro. La seua decisió de sabotar la constitució del Pacte Nacional pel Dret de Decidir va fracassar. No tan solament per l'amplitud del ventall dels qui hi eren representats --malgrat que és incomprensible que alguns no hi haguessen estat convidats--; especialment perquè es va visualitzar perfectament que el líder socialista té enormes dificultats per a menar la nau del seu partit.
Hi havia Nova Esquerra Catalana, representant explícitament 'el socialisme democràtic català', és a dir, el PSC que era abans i d'on ells eren abans. Hi havia la UGT, sindicat tradicionalment considerat pròxim als socialistes, i moltes entitats que havien estat en la mateixa òrbita o encara hi són. Hi havia l'ex-conseller socialista Josep Maria Rañé. I fins i tot hi havia el secretari de Llibertats Públiques i Drets Civils del PSC, Fabián Mohedano. Representant, cal aclarir-ho, el Moviment Laic i Progressista. Però, evidentment, marcant una línia molt gruixuda de discrepància amb la direcció. Mohedano és d'Avancem i membre de l'executiva del PSC i sabia perfectament que la seua presència no seria gens anecdòtica.
Tanmateix, el problema no era pas Mohedano, sinó Navarro. Mohedano era al lloc on els socialistes catalans havien de ser ahir. Qui no era a lloc era el secretari general del partit, d'un partit on les esquerdes són més visibles de dia en dia. Ho deia en una entrevista Montserrat Tura, un dels grans noms del socialisme català, ahir mateix a VilaWeb: 'Això que passa amb l'espai socialista és una pena, perquè l'acció dubitativa i sovint l'afirmació per negació --en comptes de tenir un projecte clar, negar el projecte dels altres-- va fragmentant l'espai electoral que sempre havia estat important i constructiu dels ponts més sòlids socialment que s'han creat mai a Catalunya.'
I la veu de Tura no està pas sola. Cada dia hi ha més gent amb molt de pes en la història recent del partit que fan el pas de dir que per ací no va bé, que el PSC no pot ser el partit del no al referèndum, que de cap manera no pot ser la crossa del PP i Ciutadans. Ho han fet els Quim Nadal, Marina Geli, Antoni Castells..., ho fa la gent d'Avancem i sobretot ho fan dotzenes d'agrupacions locals que van desmarcant-se de les directrius del carrer de Nicaragua. Amb això el PSC comença a semblar el món a l'inrevés. Més que un partit que té uns dissidents, el PSC sembla que els dissidents els té a la cúpula. Una situació absurda que fa de molt mal gestionar.
Jo crec que el PSC acabarà essent independentista. Ara costa d'imaginar-s'ho, però apuntem-ho. La direcció actual s'ha encastellat, viu en un búnquer permanent i perd batalla rere batalla, no tan sols contra el país sinó contra els seus militants mateix. I això pot durar un quant temps, però no pot durar gaire més.
I quan el PSC recupere el pols, quan torne a mirar el carrer en comptes de mirar els despatxos, l'evidència s'imposarà. Una evidència que he sentit a dir ja en infinitat de poblacions, de boca de regidors i militants socialistes: 'Jo no votaré de bracet del PP i l'extrema dreta contra tot el poble.' Simplement això.
Aquesta és l'opinió d'alguns subscriptors de +VilaWeb sobre la qüestió:
–Marcel Pallejà: 'És preferible que [el PSC] siguin al bàndol de la radicalitat democràtica, però tothom és lliure de marginar-se políticament.'
–Joan Josep Aguilera: 'Quina posició tindran quan siguem independents? Continuaran anant-hi contra?'
–Pep Agulló: 'Potser s'hauria d'explicar que [Nadal, Serra, Maragall...], tot exhibint ideologia de "esquerres" ("gauche divine"), van aprofitar les estructures franquistes (familiars, empresarials i polítiques) per surar com a governants autonomistes i encobrir la seva fidelitat al projecte espanyol, tot sota el pretext de la "modernitat".'
Ara els subscriptors de +VilaWeb, en el correu que cada dia els detalla en quines notícies treballa la redacció per a l'endemà, reben també el tema de què jo escriuré a l'editorial. No podrà ser cada dia, perquè hi ha dies que fins ben tard no sé de què escriuré, però procuraré que siga el màxim de dies. D'aquesta manera podré escoltar la vostra opinió, mesurar millor què dic i incorporar-la al text, si cal.
Ja sabeu que +VilaWeb és la peça clau de la subsistència de VilaWeb. Agraesc, per tant, a tots els qui en formeu part que ens permeteu de continuar eixint cada dia. Als qui encara no en sou membres us demane que ho considereu --i ací en trobareu més informació.
Mail Obert
-
La ignorància del rei
Oriol Izquierdo
27.07.2015
-
Parla amb la teva àvia (i II)
Andreu Barnils
26.07.2015
-
Sean Scully a Santa Cecília de Montserrat
Mercè Ibarz
25.07.2015
-
L'exemple de la ILP per l'habitatge: desobeir i avançar junts
Bel Zaballa
24.07.2015
-
No és ignorància: és cinisme i mala fe
Pere Cardús
23.07.2015
-
L'escepticisme jacobí lleument esquerdat
Joan-Lluís Lluís
22.07.2015
-
Peix al cove ‘reloaded’
Marta Rojals
21.07.2015
-
A Grècia, dos assassinats
Andreu Barnils
19.07.2015
-
La llista independentista: un artefacte imbatible?
Pere Cardús
16.07.2015
-
La meva llista civil per la independència
Bel Zaballa
15.07.2015
-
#cimeraindepe, minut i resultat
Marta Rojals
14.07.2015
-
Ara és l’Hora: la candidatura del sí-sí
Oriol Izquierdo
13.07.2015
-
Amb sense president
Andreu Barnils
12.07.2015
-
Fills de l’exili, de les migracions, de l’educació
Mercè Ibarz
11.07.2015
-
Si #TV3noemrepresenta, qui ho farà?
Marta Rojals
07.07.2015
-
Lluís Llach, el Camp Nou i una fam de trenta anys
Joan-Lluís Lluís
06.07.2015
-
Joan Herrera, al divan (II)
Andreu Barnils
05.07.2015
-
Salvador Iborra, no és cosa nostra
Roger Cassany
04.07.2015
-
La llista electoral que pot passar la prova de l'ànec
Pere Cardús
02.07.2015
-
Orwell 2.0, o digues-me què cliques i et diré qui ets
Bel Zaballa
01.07.2015
-
'Indepe' amb mar de fons
Marta Rojals
30.06.2015
-
La resposta
Oriol Izquierdo
29.06.2015
-
Joan Herrera, al divan
Andreu Barnils
28.06.2015
-
40 anys de tot allò, 30 d’això
Mercè Ibarz
27.06.2015
-
El mètode per a sumar els 'sí se puede' a la independència
Pere Cardús
25.06.2015