Opinió
-
Erasmus: així funciona el govern espanyol
Vicent Partal
05.11.2013
-
Les quatre fases de la reacció
Vicent Partal
04.11.2013
-
La partida del PSOE
Vicent Partal
31.10.2013
-
La llengua de tots, la responsabilitat de tots
Vicent Partal
30.10.2013
-
La Unió Europea respon a Espanya amb fets
Vicent Partal
29.10.2013
-
I La Vanguardia, de qui té por?
Vicent Partal
28.10.2013
-
Propostes a Rubalcaba sobre la reforma constitucional
Vicent Partal
25.10.2013
-
Ara ja ens espien a tots
Vicent Partal
25.10.2013
-
Morir detingut
Vicent Partal
24.10.2013
-
L’Espanya que menysprea
Vicent Partal
23.10.2013
-
Propi d'un règim autoritari
Vicent Partal
22.10.2013
-
Somrieu: el president Tarradellas va existir
Vicent Partal
21.10.2013
-
En defensa del dret d'intimitat de Sánchez-Camacho
Vicent Partal
18.10.2013
Vicent Partal
03.05.2012
Una reunió poc apropiada
El Banc Central Europeu ocupa un gratacels de Frankfurt, conegut per una poc afortunada estàtua de l’euro. I ara es construeix una nova seu, un complex enorme, a tocar. Però, en plena època d’austeritat i de retallades, ve a reunir-se a Barcelona. Una reunió normal, no us penseu pas que siga extraordinària.
El consell de govern del Banc, vint-i-tres individus en total, es reuneix una volta cada quinze dies a Frankfurt. Però, per tradició, cada mig any fa la reunió en una ciutat europea diferent. Ara a Barcelona, a l’octubre a Ljubljana, d’ací a un any a Bratislava i després a París. Cada mig any, doncs, l’espectacle que veiem a Barcelona aquests dies es repeteix en una altra ciutat. Parle d’un desplegament de seguretat enorme (vuit mil policies ací) i d’una despesa en organització que, sense ser desproporcionada, és important.
Important sobretot en l’època que vivim. El pelegrinatge del Banc Central Europeu de ciutat en ciutat forma part d’una determinada tradició que moltes organitzacions de la Unió segueixen. És una manera de fer-se presents pertot arreu i d'afavorir que els representants, en aquest cas els del Banc, tinguen un contacte de primera mà amb els territoris que cauen sota la seua responsabilitat.
Això és normal; en èpoques normals és així. Però, quan el Banc Central Europeu mateix reitera que vivim una època extraordinària que demana mesures extraordinàries, no en fóra una de molt senzilla la d'evitar maldecaps i despeses? No fóra més sensat no moure's de Frankfurt una temporada i deixar les visites protocol·làries –turístiques fins i tot– per a més endavant? Ho demane.
Mail Obert
-
La ignorància del rei
Oriol Izquierdo
27.07.2015
-
Parla amb la teva àvia (i II)
Andreu Barnils
26.07.2015
-
Sean Scully a Santa Cecília de Montserrat
Mercè Ibarz
25.07.2015
-
L'exemple de la ILP per l'habitatge: desobeir i avançar junts
Bel Zaballa
24.07.2015
-
No és ignorància: és cinisme i mala fe
Pere Cardús
23.07.2015
-
L'escepticisme jacobí lleument esquerdat
Joan-Lluís Lluís
22.07.2015
-
Peix al cove ‘reloaded’
Marta Rojals
21.07.2015
-
A Grècia, dos assassinats
Andreu Barnils
19.07.2015
-
La llista independentista: un artefacte imbatible?
Pere Cardús
16.07.2015
-
La meva llista civil per la independència
Bel Zaballa
15.07.2015
-
#cimeraindepe, minut i resultat
Marta Rojals
14.07.2015
-
Ara és l’Hora: la candidatura del sí-sí
Oriol Izquierdo
13.07.2015
-
Amb sense president
Andreu Barnils
12.07.2015
-
Fills de l’exili, de les migracions, de l’educació
Mercè Ibarz
11.07.2015
-
Si #TV3noemrepresenta, qui ho farà?
Marta Rojals
07.07.2015
-
Lluís Llach, el Camp Nou i una fam de trenta anys
Joan-Lluís Lluís
06.07.2015
-
Joan Herrera, al divan (II)
Andreu Barnils
05.07.2015
-
Salvador Iborra, no és cosa nostra
Roger Cassany
04.07.2015
-
La llista electoral que pot passar la prova de l'ànec
Pere Cardús
02.07.2015
-
Orwell 2.0, o digues-me què cliques i et diré qui ets
Bel Zaballa
01.07.2015
-
'Indepe' amb mar de fons
Marta Rojals
30.06.2015
-
La resposta
Oriol Izquierdo
29.06.2015
-
Joan Herrera, al divan
Andreu Barnils
28.06.2015
-
40 anys de tot allò, 30 d’això
Mercè Ibarz
27.06.2015
-
El mètode per a sumar els 'sí se puede' a la independència
Pere Cardús
25.06.2015