Dibuixar ràpidament la nova etapa de l’independentisme
Probablement, la incògnita principal per a l'independentisme ara mateix és saber com es recompondrà el seu flanc esquerre
"És com si em trobàs en el temps sense temps, instant etern, intemporal, consciència i testimoni del que és esser viu en el món"
"Hi ha mil i una formes de resistència per fer i per inventar. Potser una de les més difícils, de les més actives i contraverinoses és la rialla: cruiadora, explosiva, saludable, quirúrgica, sàvia..."
"I cal matar la mort a les totes. I cal dir ben fort que totes les morts (com els naixements) són unes fites essencials d’aquest cicle on la vida és el procés"
"El sol passa entre les copes de cinc lliris blancs. Això és una dissipació"
«L’inici és una obertura, obrir portes del llenguatge, obrir detalls, obrir intuïcions, obrir bocins, obrir presses, obrir-me»
«Max Ernst deia que hi ha dues castes d’artistes, els inventors i els descobridors. Si com aprenent de poeta m’hagués de col·locar en una de les dues classes sé on m’aficaria»
«Cal fer evident que per lluitar contra la manca de salut vitenca només fa falta una decisió individual, personal, que cap institució ni govern no ens poden donar.»
«La llum és la font del color, el riu del color, la cambra del color, la pintura del color»
«No ho oblideu mai: cada paraula és un regal, un tresor, un gaudi, una obra poètica»
«La bellesa és una sensació física, alguna cosa que sentim amb el nostre cos; no hi ha regla per atènyer-la: la sentim o no la sentim»
«Malgrat la 'distància social' els humans ens hem sentit més que mai pròxims els uns dels altres»
«Agaf al vol certs consells essencials i urgents: cal anar aviat perquè la vida és curta i hi ha moltes de coses per fer»
«I he pensat en els vells tan malmenats i maltractats per totes bandes, tan abandonats a la malaltia en solitud i a la mort solitària en residències infectes»
«La interacció amb els altres és la condició necessària per sanar aquests talls de l’ànima»
«Per què em sent transportat entre la por i la fascinació, entre el desig i l’avidesa per aquest teatre de la natura?»
«Aquest escrit ha fet un miracle: em sent més viu, més flexible, menys fermat, més lliure, més a gust amb mi mateix»
«Te’n tems, que volen que caiguem dins l’esmorteïment més ramader, el conformisme més estúpid?»
«No es veia ni un arbre, ni un nigul, ni una flor, ni un crit, ni una arrel, ni una tórtora, ni una foto d’un personatge vorera de mar»
Un conte de Biel Mesquida, el tercer de la sèrie 'Un estiu a Galeusca' que durant l'estiu apareixeran a VilaWeb, Berria i Sermos Galiza · Els 12 contes de la sèrie es publicaran en català a VilaWeb
«Podem veure que l’escrit que escric m’escriu, i que l’escrit que llegeixes també t’escriu?»
«Quan sent pronunciar el nom d’una persona morta, sé cert que aquesta persona es fon amb el paisatge que tenc davant»
Però no vull queixar-me, el pit-roig enllà de la mar aprendrà músiques noves i me les cantarà quan torni al meu costat.
Vols estar immergit en el sistema nerviós de l’època: aquesta seria la teva joia, però no arribes a ser la mar famosa en naufragis on tot hi està amagat.
Per què només els dits de la poesia saben tocar amb el gust dels contactes vers?
«Que no s’atrevesqui ningú a posar grillons d’esclavatge a les nostres visions!»