divendres, 19 d'abril de 2002 >
Lagartofernandez presenta al Museu d'Art de Girona un treball que revela la igualtat en la diferència
«Somni de mico», amb fotos, notes i pensaments d'un viatge, s'inaugura demà
TINA CASADEMONT
.
Girona
Es diu Daniel Fernández i està més o menys arrelat a Olot, on ha deixat treballs tan dignes com la imatge gràfica dels premis d'haikús d'aquest any. El 1999, instal·lat a Londres, una mena de crisi existencial el va dur a voltar mig món durant deu mesos. D'allò en van sortir fotos, «notes d'un diari inexistent» i una reflexió essencial sobre la igualtat en la diferència. Hi ha posat el títol Somni de mico, i ho presenta demà al Museu d'Art de Girona dins la Primavera Fotogràfica 2002.
![](http://www.vilaweb.cat/media/imatges/elpunt/imatges/2002/04/19/baixa/cultura_5_f1a_1.jpg) +
Daniel Fernández i l'única imatge en color que presenta, a banda de les notes de viatge.
Foto:
MANEL LLADÓ.
|
El viatge arran del qual Lagartofernandez ha parit el Somni de mico va recórrer des de Londres fins a Mèxic, passant per Mongòlia, el Nepal, l'Índia, Bali, Austràlia, Nova Zelanda i Cuba per resumir . Tenia els diners per fer-ho i la necessitat de trobar respostes i camins. L'exposició s'estructura en dues parts diferenciades però ben integrades. D'una banda, hi ha les notes vessades en un diari que es va anar materialitzant durant el viatge i els correus electrònics que anava enviant; i de l'altra, les impressions escrites sorgides de les fotos que va fer i que defineix com a «diari inexistent». Lagartofernandez obre l'ull públic a les seves reflexions mitjançant reproduccions de les pàgines d'aquest diari global, carregat de creativitat. Les reproduccions posen la nota de color a una exposició essencialment fotogràfica i en blanc i negre. També és en color la imatge introductòria, un retrat d'un dels personatges clau del seu viatge mentre inspecciona la seva càmera. Una imatge que emmarca la idea bàsica de tot plegat, la d'establir un pont d'unió entre dos mons, l'oníric i el real, el del primer món i el dels submons; la idea que, en el fons, «tots som com micos», iguals en la diferència.
Per cert, Lagartofernandez és el nom de batalla que utilitza Daniel Fernández per a les seves intervencions creatives des que va adoptar-lo per ingressar al correu electrònic.
|